INLEDNING
CORDOBA - MARS 1871 SEMINARIET VID VÅR FRU AV LORETO-KYRKAN
Februari i Buenos Aires för med sig gul feber.
De ber dig om hjälp.
Jag känner kallet, fader. Snälla.
Nej. Du gör det här. Inte i Buenos Aires.
Herren ber mig om den här uppoffringen nu.
Jag är Guds instrument.
Vad söker du där ute, Aparicio?
Jag vet att jag har styrkan att rädda dem.
Rädda dem? Vilka då?
För varje timme som går dör ännu en kropp utan absolution.
Vi är inga präster, vi här inte här för att hela själar.
Du är en diakon, och du blir prästvigd om ett par dagar.
Han visade mig, fader.
Visioner.
Vad för slags behov de refererar till återstår att ses.
PARADISET
KAPITEL 1: PASSION
BUENOS AIRES - APRIL 1871 PARADISVILLAN
Varför vaktar ingen grinden?
Jag vet inte vad ni kom efter, sir, men det är bättre om ni vänder.
Vill en tjänare att jag lämnar mitt eget hem?
Ursäkta, sir. Jag kände igen er. Men tro mig,
ni vill inte gå in där.
Pardo.
-Pardo. -Kom, vi sticker.
Eugenio! Pardo!
Remedios.
Gå härifrån.
Gå härifrån! Jag har en pistol!
Det är farbror, mamma. Jag sa ju att jag såg honom.
Lucia, det är jag, Aparicio.
Aparicio.
Vad gör du här?
Jag var på väg till Buenos Aires som volontär.
Jag ville träffa dig här. Vad händer?
Ingen ska infektera oss.
Morbror, jag vill härifrån.
Remedios...
Och Edgardo?
Han övergav oss.
Staden var inte redo för så många immigranter.
Han gick för att hjälpa dem istället för att ta hand om oss.
Edgardo svor en ed för sitt yrke.
Han svor också en för att ta hand om oss!
Han tog syndarens pest till vårt hem!
Tre tjänare och en liten flicka dog.
Han förstörde sin familj
och det är därför jag bestraffar honom.
Vi bor här nu.
Det är en förmildrande omständighet.
Det är djävulens verk.
Där var de, alla degenererade, dansande i obscena parader.
Nej, Aparicio, vi är fördömda!
Huset är fördömt!
Nej, mamma, jag vill härifrån.
Gå härifrån! Du kommer för sent.
Gå härifrån!
Lucia!
Jag är beredd på att använda det.
Hon bad dig gå.
Quipe?
Sir!
Det är ett mirakel!
Var är min bror, som tillåter en sån här röra?
Var är Edgardo?
Snälla, vi har ingen tid att förlora.
Herr Edgardo behöver er mer än nånsin förut.
-Varför sa ingen nåt om det här? -Det skedde så fort, sir.
Ingen vet nåt.
Det började i januari.
Utbrottet spred sig från den lägre delen av San Telmo,
från immigranternas kvarter, och tappade kontrollen.
Fort, innan det är för sent.
Det har varit tuffa dagar, sir.
Innan de flydde hade flera tjänare plundrat huset.
Jag måste blockera alla utom en ingång.
Vem är du?
Hallå! Vem är du?
Han är en främling. Jag vet inte hur han kom in igen.
Han ljuger, säger att husbonden har skickat efter honom.
-Jag kastade precis ut honom. -Lögnare! Du känner mig.
Jag måste träffa honom. Tiden rinner ut.
Vart ska du?
Snälla, låt mig prata med honom.
Jag jobbade med doktorn, han känner igen mig.
Sjukdomen från paraguyanska kriget. Jag kan bota honom.
Jaså? Och hur ska det gå till? Med den här?
Gudar finns inte. Tron vi har på dem
är vad som skapar mirakel.
Och den mannen har problem med tron.
Det finns alltid en skattsökare beredd att ta fördel av desperation.
Du har också problem med tron.
Kasta ut honom!
Ut!
Rör mig inte! Han känner mig!
Hans husbonde beordrade mig att leta reda på mig.
Ernesto, tog du hit honom?
Det kan vara en chock att se honom.
Er bror har förändrats lite.
Ernesto!
Bara så ni vet,
ingen är säker på hur infektionen sprids.
-Ernesto! -Herren vägleder mig.
Förlåt mig, jag ville bara berätta.
Det har inte varit en trevlig ankomst,
men välkommen till Paradisvillan.
Har det här stället nånsin varit trevligt?
Jag vill träffa correntinon!
Ernesto!
Ernesto,
tog du med honom hit?
Ernesto?
Det är jag, Edgardo.
Din bror, Aparicio.
Du kommer att se...
Ernesto, jag vill ha helaren.
Ta hit correntinon.
-Ernesto... -Jag skickade bort honom. Hejda dig!
Med vilken rätt, din dåre!
Mannen kom för att lura dig. Vakna!
Du?
Vad gör du här?
Jag är på väg till Buenos Aires. Jag visste inget om det här.
Till Buenos Aires?
Alla flyr härifrån och du kommer hit?
Det var inte mitt beslut.
Gud befallde mig att gå.
Gud?
Det var också Gud som förde hit mig.
Det var inte Gud. Det var din arrogans.
Var inte rädd för döden.
Jag vill inte dö!
Släpp in helaren,
jag ber dig.
Jag gjorde nåt hemskt.
Du måste rädda dem.
Det var mitt fel.
Rädda dem.
-De mår bra. -Rädda dem,
jag ber dig.
Sir...
Säg åt madam Lucia att mr Edgardo har dött.
Det är finns inget mer att frukta.
Efter begravningen åker de till Córdoba.
Som ni vill, sir. Och ni?
Jag fortsätter till Buenos Aires.
Här finns inget kvar för mig.
Uppfattat, sir.
Må Gud vaka över dig, broder.
Vädret förändras.
Huset är riktigt kyligt.
Är allt som det ska, sir?
Vad hände?
Ni svimmade.
Jag varnade er
för att det skulle bli skrämmande att se honom.
Edgardo?
Ni var där.
Husbonden har dött.
Det här fanns på hans kropp.
Inga goda nyheter från Buenos Aires.
Alla flyr. Det sägs att även president Sarmiento...
Många präster har dött i tjänsten.
De behöver män av tro, som ni, där.
Om ni är fast besluten att gå
kan ni hjälpa till mycket.
Madam Lucia har informerats.
Hon sa att hon inte skulle lämna kapellet.
Hon klara inte av tanken på att hennes dotter kan vara infekterad.
Vi måste hålla dem ute, Quipe.
Jag förstår hennes panik men misstänker att det är nåt annat hon fruktar.
Det sägs att infekterade personer dör på fyra dagar i Buenos Aires.
Men fallen här
har varit skrämmande
och plötsliga.
På vilket sätt?
Mr Edgardo förstod inte hur,
men den första tjänaren dog inom bara 24 timmar,
och sen
upphörde det aldrig.
Jag måste gå och förbereda allt inför begravningen.
Farbror...
Jag är här.
Remedios.
Remedios, vänta.
Han dog inte, va? Pappa?
Du kommer att frysa. Var är Lucia?
Hon sover. Jag har inte mycket tid.
Varje dag sover hon mindre.
Jag bad till Jesus om att du skulle komma, farbror.
Lämna oss inte, jag vet att du kan rädda oss.
Nej. Kom inte närmare. Jag mår inte bra.
Vi går in, det är kallt.
Nej! Jag kan inte gå in. Mamma blir arg.
Hon säger att djävulen är där inne.
Och hon hjälper honom.
Hon vill att vi ska dö allihop.
Jag vill aldrig nånsin dö.
Varför har du så bråttom med att bränna allt?
En storm är på väg, sir.
Min bror gav mig en dagbok.
Sir?
En bok som jag hade i min kaftan, men nu inte hittar.
Efter begravningen ska jag tillbaka till Córdoba.
Jag tar med mig Remedios och Lucia. Med våld, om så krävs.
Det är dessvärre inte möjligt, sir.
Varför inte?
Grannprovincerna har stängt sina gränser
och släpper inte in nån från Buenos Aires.
Hamnen är satt i karantän.
Vi måste vänta.
Just nu är det här den säkraste platsen.
Vad gör familjeporträttet där?
Du ska inte bränna nåt än, sätt tillbaka allt.
Vi måste bränna allt innan det är för sent.
Remedios!
Vem var det?
Sir.
Gör inget förrän jag är tillbaka.
Nej! Mamma, nej!
Remedios!
-Hon mår bra. -Jag hörde hennes skrik.
Lucia, det har gått för långt. Öppna dörren.
Jag kan ta er till Córdoba.
Nej, det kan du inte.
Varför förklarar du inte vad som pågår?
Här är det enda säkra stället för oss.
Nej, det är det inte. Du är bara rädd för att lida.
Jag låter inte den här ondskan vidröra min dotter.
Vad du gör är ännu värre.
Huset är tomt.
Det är inte tomt. Pesten förde med sig nåt värre än döden.
Det här är det första symtomet.
Sen kommer törsten, spyan och sen febern
tills huden blir gul.
Och till slut... Den svarta spyan.
Quipe.
Hur kunde du? Jag förbannar dig!
Jag är ledsen. Facklan föll när jag tog bort porträttet.
Jag kunde inte hindra elden.
Kom inte ihåg mina synder, Herre.
När du kommer för att rena världen i eld.
Visa mig, Herre, din närvaro inför mig.
När du kommer för att rena världen med eld.
Ge dem evig vila, Herre,
och lys över dem ljuset utan slut.
Vår fader, från Helvetets portar.
Din usling,
du kan inte lämna oss så här!
Du har ingen rätt att undkomma!
Du övergav oss och lämnade oss ensamma!
Han är död, Lucia. Det var inte hans intention.
Jag förbannar dig!
Jag förbannar dig, vem du än är!
Och må din själ ruttna i helvetet.
KAPITEL II: DÖDEN
Remedios!
Farbror, vakna, snälla.
-Farbror, vakna! -Var är du?
-Remedios? -Höj inte rösten.
-Remedios! -Du måste ta mig härifrån.
Jag mår inte bra.
Snälla. Hon vill döda mig.
Va?
Hon säger att hon inte tänker låta sjukdomen ta oss.
Vem pratar du om?
Mamma. Hon har förändrats.
Jag hörde henne prata med Ernesto.
Han sa att nu när pappa är död, så blir det bättre för oss.
Var är du?
Ernesto?
Jag vet inte vad jag ska göra.
De kommer vänta tills jag sover.
-De letar efter mig nu. -Var är du, min dotter?
Nej, ingen ska döda dig.
Lova mig att du tar mig härifrån.
Jag gömmer mig tills du mår bättre.
I kartongteatern i mitt rum. Du hittar mig där.
Var är du? Min dotter!
Quipe.
Jag är ledsen att jag har satt er här,
men det var det enda rummet som fanns.
Jag är ledsen.
Hur länge har jag varit sån här?
Febern har gått ner,
ni var yr en hel dag.
Idag är det onsdag. Det är heliga veckan.
Vad är det för lukt?
Kamfer.
Jag har förberett min fläderbär-infusion.
Sakta. Smutta på den sakta, annars kräks ni kanske.
Och Remedios?
Jag såg Remedios igår kväll.
Remedios?
Var då?
Det här är de första symtomen.
Nej, jag hallucinerar inte.
Jag såg henne.
Det är omöjligt.
Hennes mamma lät henne aldrig lämna kapellet.
Tills hon tog bort henne.
Tog hon bort henne?
Du sa att gränserna var stängda.
Berätta vad som hände.
Efter mr Edgardos begravning
gick madam Lucia tillbaka till kapellet och
dödade sin dotter medan hon sov.
Sen dödade hon sig själv.
Hon blev galen.
Hon var övertygad om att de var sjuka.
Hon kvävde Remedios medan hon sov,
och hängde därefter sig själv.
Det är en så stor tragedi.
Jag skulle se efter dem, er, alla.
Och nu är de döda.
Vad gör ni?
Vad ser det ut som? Jag vet inte vad du planerar, Quipe.
Snälla. Det här är galenskap.
Vi kan inte gå ut i den här stormen.
Det får er bara att må sämre.
Jag såg Remedios igår kväll.
Om de är döda får du bevisa det.
I början är stanken outhärdlig.
Men man vänjer sig och sen känner man den inte längre.
Lucia?
Tjejen gillade att sova under stjärnorna.
När hon hade kvävt Remedios gick hon upp i klocktornet
och hängde sig.
När madam beslöt att låsa in sig
samlade jag ihop flickans gamla leksaker
så att hon inte skulle bli rädd.
-Jag kunde inte rädda henne. -Rädda henne?
Snälla. Nu går vi tillbaka.
Den lilla flickan, Remedios.
Madam Lucia.
De får ingen ro.
-Vi måste välsigna deras kroppar. -Snälla, sir.
Det är inget bra tecken. Kom.
Nej, det här är inte den väg Gud har valt till mig.
Hur gjorde ni det här mot er själv?
Jag skulle till Buenos Aires för att uppfylla min plikt inför Gud.
Jag tänkte inte ens komma hit.
Än en gång är jag fångad i det här huset.
Saker blir inte alltid som man har planerat.
Er bror flydde från Buenos Aires för att rädda sin familj.
Och nu hamnade han...
Du förstår inte. Det här var inte mitt öde.
Det här är inte Guds plan för mig.
Ja fick en vision i Córdoba.
Jag såg pesten i Buenos Aires.
Jag såg de tomma husen, kropparna.
Jag vet att Han behöver mig levande.
Ni har precis gjort en bra sak.
Jag vet att Han kommer att bota mig.
Han kommer att bota mig.
Farbror. Hjälp mig.
Farbror. Jag är här.
Vakna. De letar efter mig.
-Du måste ta mig härifrån. -Remedios!
Vakna.
Ni borde inte ha kommit.
Saker blir inte alltid som planerat.
Nu ska det gå för er som för er bror.
Quipe.
Ernesto.
Jag behöver hjälp.
Ernesto, var är du?
Lucia?
-Vad... -Eduardo, en är fortfarande vid liv!
Marco... Nej!
Rör honom inte. Han är infekterad.
Nej!
Eduardo, nej!
Du skulle inte komma tillbaka, din skit.
Du vill ha allt för dig själv, din jävel.
Vad gjorde du med kropparna?
De är utanför.
Herregud! Vad har jag gjort?
Jag kom för att rädda de här människorna.
Ni gjorde vad alla skulle ha gjort för att rädda sitt eget liv.
Huset är öppet för plundring av nån som är desperat nog.
Snart kommer huset att vara tomt.
För ett ögonblick trodde jag att ni hade gått.
Att ni hade övergett mig.
Varför stannade ni?
Varför lämnade ni mig inte med resten av tjänarna?
Jag föddes i en öken.
När jag var elva år gammal
kom din farfar, Marcenario Cepúlveda,
med sina trupper, besegrade vid slaget om Huaqui.
Utan vapen, sjuka i malaria, och hungriga.
Han kom till vår ranch, omkring fem kilometer från Yavi.
Min far var en helare och tog hand om honom,
och din farfar blev bättre.
Men min mamma
och min lillasyster klarade sig inte.
Den gamle mannen begravde dem där, mitt framför oss.
Ingen gråt, inga protester, inte ett ord.
Han lyssnade bara på vinden.
Och sen...
Återgick han till att valla sina får.
Din farfar, chockad över vad han precis sett,
tog mig bort med honom.
Han trodde att han räddade mig från
en grym och vild pappa.
Men det var här
mitt namn ändrades.
Från Quipe till Ernesto.
Det var här jag utbildades till era sätt.
Och det var här er far föraktade mig.
Och det var här jag såg honom dö.
Här.
I "Paradisvillan" där jag ser alla fly döden.
Fåfängt
håller de kvar vid saker.
Då kunde jag se att min far var mer levande än alla er
och att jag aldrig riktigt hade lämnat öknen.
Jag gjorde det här huset till min öken.
Mitt ställe.
Ett ställe att existera på.
Och ett ställe att dö på.
Vart skulle jag gå?
Det är inte ditt hus, Ernesto.
Hur lång tid har jag kvar?
Om ni kräks svart,
tror jag inte att ni får se morgondagen.
Gud, du har älskat mig först.
Din nåd hjälpte dig utstå lidandet av taggarna
och spikarna från korset i Golgata.
Hjälp mig. Ta bort den här sjukdomen.
Och det här korset.
Det har blivit mitt Golgata.
Om jag inte ska vara din tjänare,
ge mig då ett tecken. Visa mig din plan.
Quipe?
Det är nån i huset.
Remedios?
Lucia!
Nej, jag kan inte gå in i huset.
Mamma blir arg. Hon säger att djävulen är där inne.
Mamma... Hon har förändrats.
Du måste ta mig härifrån. Hon vill döda mig.
I kartongteatern i mitt rum. Du hittar mig där.
Gud, hjälp mig. Jag ber dig, i Jesu namn. Fräls oss från all ondo,
tidigare, nuvarande och framtida.
I din sons namn,
Jesus.
Remedios? Det är jag.
Remedios?
-Remedios? -Guds mor,
och alla helgon, alla änglar.
Jag ber dig, Herre.
Överge mig inte.
Rädda oss som du lovade.
Vad du än önskar, kom ihåg oss, Herre.
Jag är rädd.
Remedios?
Det är kallt här.
Låt mig inte dö.
Hjälp mig. Ta mig härifrån.
Hjälp mig, snälla.
Lämna mig inte ensam.
Snälla, nej.
Låt mig inte dö.
Remedios.
Farbror. Hjälp mig.
Jag vill inte dö.
Remedios.
Herregud, Remedios!
Farbror, vi måste härifrån.
Jag är döende.
Det är vad Ernesto vill ha.
Han var här, han letade efter mig,
men jag kunde gömma mig här nere.
Nu kan jag inte röra mig, jag kommer inte ut.
Farbror, hjälp mig.
Nej, jag blir galen. Det här är inte verkligt.
Sträck ut din hand, farbror.
-Jag ska få ut dig därifrån. -Nej! Lämna mig inte här ensam.
Oroa dig inte. Vi kommer härifrån.
Jag kommer tillbaka.
Farbror!
Vad gör ni?
Du ljög!
Vad är det som händer? Var är Lucia?
Hon är död.
Hon lever! Du vill döda Remedios!
Vilken demon tjänar du?
Ni hallucinerar, sir. Det är febern.
Det här? Är det en hallucination?
Jag tar Remedios härifrån. Du ska inte döda henne!
Varför gör du så här mot oss?
Du har bott här i huset så lång tid.
Nu vill du se oss alla döda.
Nej!
Farbror! Nej!
-Farbror! -Remedios!
Lämna den på bordet.
En plötslig rörelse, så skär jag halsen av dig.
Vad gör ni, sir?
Var är hon?
-Jag förstår inte... -Var har du gjort av henne, din jävel?
Snälla, sir, lugna ner er.
Febern kom sen jag började dricka giftet.
Vad vill du? Behålla huset?
Du stal medaljen.
Hon är, eller var, vid liv,
och jag ska visa dig var.
Ni har varit sinnesförvirrad hela dagen.
Gå!
Vad är det här?
Er farfar lät bygga den
så att er familj kunde gömma sig för plundrande indianer.
Ni bodde i det här huset,
ni kände till det här stället.
Ni gömde er här när era föräldrar letade efter er.
Minns ni inte?
Nej, det minns jag inte. Jag kände inte till det.
Vad gjorde du med kapellet?
Gå!
Kom igen!
Är det konstigt för dig?
Det här är det du och Lucia inte förstod, va?
Hur hon lyckades fly.
Remedios kom för att träffa mig innan Edgardos kremering.
Du ljög hela tiden.
Du kände helaren. Du tog hit honom enligt min brors önskan.
Prata!
Ja, sir, det stämmer.
Jag tog hit honom enligt mr Edgardos önskan.
-Du ljög. -Han tänkte lura honom, sir!
Jag kan inte låta huset befläckas av sånt lurendrejeri!
Det här huset? Det är mitt och min familjs.
Jag vet, sir. Jag ser bara efter er.
Det har alltid varit så.
Hur kommer det sig att du inte har smittats?
Den frågan ställer jag mig själv, sir.
Det måste ha varit Guds vilja.
Antar jag.
Guds vilja?
Eller har du använt pesten för att förgifta oss?
Vad väntar du på? Att jag ska dö
så att du kan få allt?
Jag är väl ändå den sista familjemedlemmen?
Du ska öppna kistorna.
Så där!
Mrs Lucia och Remedios har varit döda i tre dagar.
Vad är det ni inte förstår?
Nej, det är inte sant.
Där har ni flickans kropp. Titta noga,
och låt oss avsluta det här en gång för alla.
Nu räcker det!
Sir.
Vilken dag är det idag?
Lördag, sir. Heliga lördagen.
De har alltid varit döda.
Jag fryser...
Gör det inte, sir, snälla.
Allt det här är skit.
-Det är inte er rätt, sir. -Inte?
Vem ska stoppa mig? Gud?
Vi är ensamma, Ernesto.
Jag står inte ut.
Ge mig geväret, sir.
Vad gör ni?
Ni ska ta hit helaren.
Du tog hit honom till Edgardo, och nu till mig.
Det gör jag inte, sir.
Ge mig nycklarna.
Han är en bluffmakare.
Jag föredrar att vara den som avgör det.
Ge mig nycklarna.
Kom inte tillbaka utan helaren.
Då släpper jag inte in dig.
Du? Har du också blivit smittad?
Det här huset har mycket smärta som hade kunnat undvikas.
Släpp inte in honom.
Du hörde honom.
Ni kan inte porta mig från det här huset.
Varför inte?
Om jag inte överlever kommer huset inte att behöva dina tjänster.
Min bror
var en vetenskapens man.
Han trodde inte ens på kyrkan.
Varför trodde han på dig?
Din bror såg resultat.
Han hjälpte också många,
men hade inte de verktyg som jag har.
Ibland räcker det inte att ha skäl.
I Corrientes kallar de det för payé.
Han låter dig inte dö.
Det där?
Jag har förlorat min tro på Gud.
Ska jag tro på det här?
Du kommer att tro
för jag bär en.
Din bror hittade mig
när jag räddade männen i rummen i San Telmo
och överraskades över att jag inte blev smittad.
Tro mig, du behöver inte mer än det här.
Hjälp mig.
Hjälp mig, fort.
Det äter upp mitt kött.
Det dricker mitt blod.
...evigt liv.
Och jag...
Det är mitt kött.
Det är mitt blod.
Jag...
KAPITEL III ÅTERUPPSTÅNDELSE
Mannen gick
och lämnade dörren öppen.
Är du inte glad över att jag lever?
Ni skulle ha dött igår kväll, sir.
Det måste vara Guds vilja.
Vart tog han vägen?
Jag vet inte. Han sa att han skulle återvända.
Vad är det för datum idag?
Söndag, den 9 april.
Påskmorgonen.
Hela stan har evakuerats.
De säger att Buenos Aires är dött.
Min Herre,
min Gud.
Jag erkänner, fader,
att jag har begått en stor synd,
i tanke,
ord
och handling.
Allt är mitt fel,
mitt fel,
mitt hemska fel.
Lucia?
Remedios?
Quipe! Ernesto!
Vet du?
Den här pesten fördes hit med myggor
från Afrika.
De får reda på det om tio år.
Det lustiga är att du inte smittades av myggorna,
eller din bror, faktiskt,
ingen smittade dig.
Du trodde på era omgivningar,
trodde att du var sjuk, och din kropp följde efter.
Vad har du gjort med mig?
Det du bad mig om.
Du helade mig inte.
Jag sa att du inte skulle fö.
Payé helar inte,
den blir till ben i dina ben och knyter själen till kroppen.
Det här är en återuppståndelse av köttet.
Smärtan...
Själen känner vikten av den döda kroppen som aldrig dör.
Din kropp kommer att förlora substans.
Den torkar ut bit för bit,
men du kommer att fortsätta leva.
Nej.
Jag vill inte ha det skitet i min kropp.
Om jag tar ut payén,
dör du direkt, och du har inte betalat mig för hjälpen än.
Ta ut den!
Faktum är att ingen i det här huset har betalat mig än.
Är det detta du vill ha?
Huset?
Behåll allt,
men låt mig dö.
Tror du verkligen att huset intresserar mig?
Vad skulle jag med det till?
Det är lustigt hur länge ett ljus kan brinna.
Jag har återfått min tro.
Det är därför jag är här.
Ut.
Det har ingen betydelse för dig mer.
Förr eller senare kommer smärtan att vara så outhärdlig
att du tillkallar mig igen
när ljuset slutar brinna.
Quipe!
Jag låter er inte ta bort dem.
Det var hennes vilja.
Ni begravde dem levande.
De är döda, det här är deras ställe.
Det är inte sant, jag hör skriken.
De är i säkerhet där. Han lämnade aldrig huset.
Han väntar. Kom inte närmare, sir.
Kom inte närmare.
Jag ska se efter dem till mina sista dagar.
Vilka inte kommer att vara deras
eller mina.
Kom inte närmare, sir.
Nej!
Gör det inte! Nej!
Lucia!
Mr Edgardo hade ingen aning om vad han gjort med dem.
Han ville bara rädda dem,
men istället fördömde han dem till detta hemska stadium.
Han förde pesten till huset
och stod inte ut med att se sin dotter bli tagen av gula febern.
Det här är ditt fel,
det vet du.
Ett par dagar senare dog tre tjänare.
Medan Lucia led vid sin dotters sida,
bad han mig söka upp en konstig helare.
Hämta correntinon.
Nåt hemskt skulle hända där inne.
Jag kände det på mig.
Rädda dem.
När tjänarna såg Lucia och Remedios levande,
visste de att nåt diaboliskt hade skett.
Det dröjde inte länge förrän ryktet spreds.
Edgardo led
och hemligheten skulle dö med honom.
Hon visste att nåt ondskefullt hade gjorts med dem.
Deras kroppar fungerade inte.
De saknade aptit. Flickan blev smalare och hon med.
Sen blev hon galen.
Hennes skrik kunde höras över hela huset.
Den kvällen plundrade tjänarna huset och flydde.
Damen gömde sig i kapellet med Remedios.
De stannade där på den heliga platsen,
och väntade på kroppens smärta.
Ni kom i gryningen.
Er bror gav er sin dagbok som avslöjade sanningen.
När ni svimmade hittade jag den och gav den till Lucia.
Det bekräftade skräcken i deras tillstånd.
Hur kunde du?
Ni blev sjuk, och flickan rymde.
Det var ni som tog oss till hennes gömställe.
Remedios!
Flickan ville bara leva.
Hon förstod aldrig vad som pågick.
Farbror... Farbror.
Farbror, hjälp.
Nej!
Quipe, öppna!
Jag sa åt er att inte komma in.
Jag låter er inte ta deras kroppar.
Han är där ute...
Och väntar.
Varför sa du inte sanningen från början?
Jag ansvarar inte för förstörelsen av er familj.
Jag tänker inte behålla huset.
Jag tjänar bara hennes önskan.
Det var mr Edgardo som beslöt att bli kremerad.
Det var Lucia som bad mig att inte berätta sanningen,
för att rädda er från frestelse av helaren.
Och det var ni som släppte in honom i huset igen.
De är oskyldiga, de valde inte det här tillståndet.
Quipe! Lämna mig inte här!
Jag vill ut! Lämna mig inte här!
Lämna mig inte här! Släpp ut mig!
Släpp ut mig!
EPILOG
Tänk,
det är lustigt att villan kallades för Paradisvillan.
Dekoren förändras
men pjäsen är alltid densamma.
Man letar efter det här stället
och nån som jag försöker hitta ett sätt att förstöra det på.
Och sen är vi fångade,
du och jag, ämnade att upprepa historien,
varje gång nån ny kommer in i trädgården.
Du vet hur det går till...
Man stänger dörren, djävulen öppnar den,
och människan håller den öppen.